Trek vede nádhernou a při tom stále relativně málo navštěvovanou částí Gruzie, jde o přechod z Tušetie do Ševsurie a dál do oblasti Kazbegi.V každé vesnici je hned několik pro místní architekturu typických věží do některých je i možné vlézt.
Kavkaz – Gruzie
Mapa oblasti
Mapa oblasti
Podrobný popis
Trek vede nádhernou a při tom stále relativně málo navštěvovanou částí Gruzie, jde o přechod z Tušetie do Ševsurie a dál do oblasti Kazbegi.V každé vesnici je hned několik pro místní architekturu typických věží do některých je i možné vlézt. Z Omala se jde až do Parsmy většinu cesty údolím po sjízdné cestě, přesto doporučuji touto nádhernou částí jít. Dál už je jen několik malých vesniček a salaší. Přechod přes sedlo Acunta je náročný především na orientaci a při sestupu je obtížné suťoviště.
Dál se jde opět snadnou cestou údolím až Do Šatili, po cestě je několik „měst mrvých“, tj. domů, které slouží jako hroby. Z Šatili se jde několik kilometrů po silnici než se odbočí k několika salaším, které tvoří Georgicmindu, dál pokračuje několik dní jen divočina. Výstup do sedla Isirtgele je táhlé suťoviště, dolů se jde úzkou roklinou potoka, místy je i toto nemožné a je nutné traverzovat vysoko ve svahu, hlavně tato část treku je extrémně náročná, poté dojdete k vojenské základně, u níž se sice údolí poněkud rozšiřuje, ale cesta dál je velmi neznatelná a vyžaduje několikeré brodění horské říčky.
Velká obtížnost cesty trvá až k soutoku s řekou Assa, kde cesta míří proti proudu už větším údolím přes vesnice Amga a Achieli do Archotského sedla a z něj postupně dolů do Džuty a dále do Kazbegi už opět po sjízdné cestě. Od sedla Acunta až po Archotské sedlo jsme potkávali docela velké množství jedovatých zmijí kavkazských!
Ubytování a jídlo
Ve vesnicích až po Girevi a poté v Šatili a až v Džutě není problém dohodnout si přespání u místních, v Omalu je dokonce hotel. V ostatních místech je stan nutností. Jídlo je třeba si přinést sebou, pokud bydlíte u místních lidí, tak vám najíst dají, ale obchod tam nikde není. Na salaších a ve vesnicích je možné dostat sýr, v Šatili občas koupit chleba, další možnost něco koupit je až v Džutě. Pitné vody je po cestě dostatek asi v kterémkoli ročním období.
Potřebné vybavení
běžná trekingová výbava, pevné boty, stan, dostatek jídla
Přístup na začátek
Najmutým autem, nutné 4×4, každé ráno jich několik stojí na křižovatce v Khemi Alvani (v roce 2007 z Tbilisi maršrutka 8 lari, taxi 80 lari, 3 hodiny), cesta vede přes sedlo ve výšce přes 3000 m, a po delších deštích může být jen obtížně sjízdná. Cena za jednu Ladu Nivu byla 160 lari a cesta trvá 5-6 hodin. Krom toho je teoreticky možné jet do Omala na korbě nákladního auta, cena je asi příznivější, ale lze jen těžko zjistit jestli, kdy a odkad auto odjíždí.
Přístup z konce
Kazbegi leží na Georgian Military Highway, takže doprava do Tbilisi je snadná – každou hodinu maršrtuka za 8 lari. V případě zkrácení treku, lze jet ze Džuty terénním autem za cca 40 lari.
Povolení, poplatky, omezení, zákazy
Základní trasa
Orientační rozpis po dnech
- Omalo – Češo
- Češo – Čontio
- Čontio – konec údolí
- přes sedlo Acunta (3430 m) někam na louky za ním
- dál do Ardoti – Muco
- Muco – Šatili
- Šatili – Georgicminda – před sedlo Isirtgele
- přes sedlo Isirtgele (3480 m) dolů do údolí za něj
- údolím podél řeky přes vojenskou základnu
- dále do Amgy a Achieli
- Achieli – Archotské sedlo (3290 m) – Džuta
- Džuta – Sno – Kazbegi (tento den lze vynechat a jet najatým autem)
Další možnosti túr v okolí
Za sedlem Acunta lze vystoupit na vrchol hraniční hory Tebulo (4492 m), záleží ale na aktuální politické situaci – hranice s Čečenskem. Ttrek je možné ukončit/začít v Šatili odkad je možné se autem dostat 100 km k Georgian Military Highway. Z Achieli je rovněž možné jít přes jiné sedlo do oblasti k jezerům Roška. Není problém jít trek v opačném směru, ale tu nejnáročnější pasáž půjdete s těžšími batohy a navíc v Omalu se hůř shání doprava (resp. můžou vám nabídnou naprosto absurdní cenu, protože vědí, že pěšky nikam nedojdete).
Ahoj,
pristi tyden razime na Kavkaz,chteli by jsme dat vasi trasu.Nemame zatim poradnou mapu,server http://en.poehali.org/maps nejakou dobu uz je nefunkcni,tam mame jen stare sovetske vojenske mapy 1:100000,ty celkem staci,ale ledovce uz budou trochu vic rozstaty,nemate tedy prosim neco?
Diky moc za odpoved,
Tomba
Poehali normalne funguje, ty padesatky jsou stejne stary jako stovky, takze ohledne ledovcu nepomuzou ale jit podle nich jde v poho.
Těžký úsek Šatili-Džuta lze obejít po horské cestě Šatili-průsmyk Džvarisgele (2676m) – Chachmati – ústí řeky Kmosti do Aragvi (2 dny). Tady se cesta ohýbá k jihu do Barisacha, ale pěšina vede na západ ve svahu po levém břehu Kmosti do Rošky (nástup se pozná podle mostku pro pěší)a dále na průsmyk Sadzelizgele (3056m) do Džuty (2 dny).
Pokud byste oželeli Šatili, dá se po sestupu z Acunty těšně před vesnicí Ardoti odbočit doleva na Chachabo a přes průsmyk Čančachy (2855m) a ihned navazující Džvarisgele dojít do Chachmati a odtud již směr Roška viz výše. Podle stavu firnových mostů v údolí a četnosti brodů tohle trvá 1,5 až 2 dny.
Jinak ale vše dobře schůdné, orientačně nenáročné.
Ahoj, chtěl bych se zeptat těch, co tento trek šli. Kdybyste si měli vybrat, šli byste raději část Omalo – Šatili nebo část Šatili – Kazbegi? Nebudeme mít tolik času, tak si musíme vybrat.
Diky
Já šel z Omala až za Čontio (poslední obec) a pak jsem se vracel (zdravotní důvody) a přijel do Šatili, odkaď jsem šel do Džuty. Ale kamarádi to šli celý, takže celkem tuším.
Myslím, že je to celkem nesrovnatelný. Omalo – Šatili je začátek i konec celkem vesničkama, jsou tam zajímavý ty věže, ale zase to rozhodně není úplně odlehlý a s velkou pravděpodobností tam v létě někoho potkáte (když už ne ve vašem směru, tak v protisměru určitě). Ta druhá část je až do Amgy dost divočina, kudy se vůbec nechodí a je znatelně fyzicky i psychicky náročnější. Z Amgy to je den do Džuty už pohodička. Výhoda této varianty je výrazně nižší finanční náročnost dopravy. Nevím jak se změnili ceny, ale v roce 2007 stála Niva z Alvani do Omala 160 lari, od GMH do Šatili 100 lari a z Kazbegi do Džuty asi 30 s tim, ze to navic lze za den ujit.
Moje rada je pokud se chceš projít kouknout na veze a pokecat s pastevcema, tak tu první část; pokud chceš divočinu a trochu si hrábnout, tak ta druhá část je dobrá volba.
Ahoj, srpen 2011 letim do gruzie. Vetsi cast dovolene budu u more (Batumi), ale tyden bych na horach zvladl. Kdo ma zajem se pridat, napiste.
Včera v noci jsme odtud přiletěli, takže nejnovější info. Maršrutka Tbilisi -> Kvemi 10 Lar (cca 100 Kč). V Kvemi opravdu není problém sehnat džíp a dá se i pěkně smlouvat. Kámošky jeli za 150 Lari a my za 200. Měli jsme štěstí, cesta do Omala byla dva dny před námi ještě zavřená, ale to nevím, jestli se dá na netu někde zjistit. Trek jsme si zpestřili půjčením koní v Chesu (1 kůň na den 35 Lar + guid, který stáhnul koně zpět si vzal 50 Lar). Koně se dají půjčit i v dřívějších vesnicích, ale nás bylo pět a potřebovali jsme 7 koní a tolik jich měli až v Chesu. Tento rok se nechodí přes Atsuntu, ale o sedlo vedle, které je 3555 vysoké. Z Šatili jezdí maršrutka některé dny kolem 12 hodiny. V krámě mají základní potraviny a dokonce i pivo. Nasledující etapu jsme museli zvolit jinou, protože bylo špatné počasí a místní nás od severní varianty do Džuty odradili (mohli bysme se prý zapléct do provokačního střílení na dobytek ze strany Čečny. Nevím ovšem, co je na tom pravdy) Zvolili jsme tedy jižní variantu přes Rošku a Roška pass s příchodem do Džuty z jihu. Kde jsme potkali kemp(http://www.zeta.ge/?v=0&l=2), který se nám náramně hodil (kamarád ztratil tyčky od stanu).A ze Stapansmindy (Kazbeg) jezdí maršrutka za 10 Lar do Tbilisi, co hodina
Díky za aktualní info. Chystáme se na stejný trek. Letíme zítra. Mám pár dotazů :
Měli jste nějaké zkušenosti s kupováním plynových kartuší ve Tbilisi?
U které stanice metra je autobusák Ortačala ?
Kvemi je někde na trase Telavi-Alvan-Omalo ?
Můžeš upřesnit, kde přesně je to jiné sedlo, když se nechodí přes Atsuntu ?
Díky moc za odpovědi.
Pripojuji se k dotazu na plynove kartuse, pred 2 lety jsem je v Tbilisi nesehnala, meli jste nekdo vetsi stesti? Odletam pristi tyden, zda se, ze v Tusetii zacina byt velmi zivo. Letime zatim jen ve 2 tak kdybyste se chteli na prechod nekdo pridat, dejte vedet 🙂
Ahoj, vratil sem se cca pred tydnem, cestovali sme s Lumirem(viz treck vyse)odkaz na mapy v Tbilisi a hlavne nakup plynových bomb za rozumnou cenu (rozhodne lepsi nez nekde jinde)
http://www.geoland.ge/en/index.html
Ahoj, jak dlouho vám trval přechod Omalo – Šatili? Cesta je jasná, i v sedle?
Omalo – Shatili nám trval 5 dní, kdyby se člověk svezl např. mezi Dartlem a Parsmou, jak nám nabízeli, šlo by to nejspíš i za 4. Vždy je ale lepší mít nějakou časovou rezervu. Cesta je obvykle jasn. V Girevi vojáci poradí kudy jít (ne u řečiště ale po vrstevnici v půli kopce); jednoznačná je až na jeden úsek a to po sedle Acunta kde jsou 2 možnosti, po hřebenu a pak doleva (ofic. cesta, sejde se na silnici) a nebo krosnout to přes hřeben kratší cestou (což jsme nechtěli kvůli mlze a dešti) (kratší cestou se tedy vynechá 1 vesnice).
Jinak autorovi díky za trek; zajímavost je že kamarád to takto naplánoval, aniž by to tady předtím viděl. Informace se ale hodily. V sedle Acunta mi GPS ukazovala 3520 metrů, error? Psal bych, že ve vesnicích je možno dostat chleba, nejen sýr, ale to je asi jasné. Často i zadarmo.
My jsme trek zvládli za 9,5 dne, i když jsme se svezli asi posledních 9 km mezi Džutou a Kazbegi. Pravda ale je že nultý den jsme po odpoledním příjezdu do Omala už nikam nešli.
Právě jsem se z tohoto treku vrátila zpět, resp. šli jsme část Omalo – Shatili. Cesta z Omala do Girevi je jasná, stále nahoru údolím přes vesničky Dartlo, Parsma, Girevi, tam vede cesta. Pak už je to po turistické cestičce, která je jasná taky. My měli trochu problém až kousek před koncem údolí, kde jsme narazili na bačovo obydlí a u něj široké údolí a mostek (polorozpadlý) přes řeku a nevěděli jsme zda ho přejít. Nepřecházet! Nakonec jsme pokračovali po tom samém břehu řeky a to je správně. Na proti přes řeku je vidět nějaký vojenský bunkr. Pokud bunkr uvidíte pravděpodobně vás za chvíli uvidí vojáci a stejně přijdou aby znovu prověřili vaši registraci a poradí kudy. Na konci údolí je brod přes řeku a šipka směr Shatili. To je však do sedla Atsunta asi poslední značka. Pak je třeba trochu mapu a orientační smysl. Jsou tam tři údolí do kterých se dá jít (jedno, kde je vidět zbytek sněhu nahoře, to je úplně zleva a pak další dvě jen s trávou až na vrch). Jděte úplně tím napravo (pokud k nim stojíte čelem a za zády máte přebrozenou řeku). Cestička tady dole ze začátku není vyšlapaná ale pak se objeví a dovede vás až nahoru do sedla. Pozor občas se rozdvojuje a tak je třeba si dát pozor – držte se a miřte údolím napravo! Ze sedla vede stezka rozsypanou břidlicí, která přechází v trávu. Do Shatili jsme se nechali vést cestičkou, která nás však dovedla na hřebínek kopce, který jsme přehoupli a šli ho zleva a dostali jsme se tak do vesničky hlídačů stád a do Ardoti. Tam už pak vede cesta pro náklaďák až do Shatili. Je to ale dost opruz, protože tam už nic moc vidět není a spíše vám doporučuju stopnout si cokoli, co vám pomůže se k Shatili přiblížit. Od vojenské stanice, kde se registrujete je to prý do Shatili ještě 4h pochodu. My to šli asi tak 1,5h než jsme stopli vojenský jeep a stačilo. V Mutso je ještě věž a místní vám možná nabídnou nesmyslnou cestu za jeep (pozor!). Kousek před Shatili v zatáčce je pár „mrtvých domků“. Stavby plné lidských kostí a kostí potažených kůží. Sem chodili umírat lidé nakaženi morem a tuberou.
Ahoj,
díky za zajímavé informace. My se chystáme projít úsek Šatli-Omalo (tedy jen část a v opačném gardu) na konci letošního září. Nemáte někdo představu o tom, jak to tam touhle dobou vypadá s počasím? Bohužel na to máme dost málo času, takže se pokusíme využít jakékoli možnosti svézt se kousek cesty autem, zajímavě zní i kůň. A nemáte někdo podobný návod jak najít cestu z druhé strany?
Díky
Ahojte,
chystáme sa toto leto s priatelom práve na tento trek (koniec júna a začiatok júla), Nepridali by ste sa niekto? A ak by sa podarilo mozno by sme si vysli aj na Kazbeg ked tam uz budeme :). Skúsenosti s horami máme, ale v Gruzínsku sme ešte neboli. Chceli by sme letiet z Katovic do Kutaisi (letenky vychádzajú zhruba do 200 Eur).
Budeme radi ak sa k nám niekto ešte pridá.
Ahoj,
nemáte někdo prosim mapu pro tuhle oblast, která by se dala stáhnout do GPS. Ideálně třeba i trasou cesty. Plánujeme poté i výstup na Kazbek, takže i na ten by se mi mapa do GPS hodila. Předem moc díky!
Ahoj,
hodinky s vodotryskem bys nechtěl? 🙂
Je to bída, ale myslím, že na mapstoru jsou ty mapy i s kalibračními soubory. Ale nutno dodat že mnoho let staré (na druhou stranu stále v pohodě). A GPS track už pak někdo možná mít bude (a když ne, tak se v pohodě dá jít bez toho, část Omalo – Šatili je navigačně snadná, dál to jakž takž taky šlo a na Kazbeku se doptáš na meteostanici kudy – ikdyž tam to zvláště při nočních odchodech může být ku prospěchu).
Ahoj, právě jsme se vrátili z treku a mám k dispozici všechny tři mapy od Geolandu 1:50 000 pro tento trek. Prodám za 150 Kč/kus.
Ahoj, plánujeme dát část tohoto treku máme na to zhruba 9-10 dní a poté výstup na Kazbegi. Koupil bych mapy na poslední 2 části tohoto treku, jestli je ještě máš. Ahoj Martin
Ahoj, prosím, máte ještě k dispozici nabízené mapy? Pavel Pokorný
Ahoj.Šel jsem trek Džuta – Šatili. Mohu poskytnout informace, popř. GPS log, včetně výstupu na Kazbek. Pokud se někdo na tento úsek chystá, informujte se u pastevců (rusky) na průchodnost jednotlivých údolí. Např. řeka Assa se momentálně nechá přejít pouze kousek pod vesnicí Amga, dál není most a brodit rozhodně nedoporučuji. Obcházeli jsme to celkem náročně přes vesnici Guro. Mapy bohatě stačí staré sovětské, Geoland je patrně převzal a něco si k nim vymyslel …
Ahoj, nechtěl by někdo v Praze pro naší partu udelat besedu, povidani s fotkami o tomto treku? Byl jsem v Gruzii ixkrát, jen v SAtili 2x, naposledy ovšem v roce 1988, rad bych se v lete vydal ješte do Tušetie. re***@se****.cz
Na tento trek se chystá můj známý.
Chystáme se na prvou část tohoto treku. Jsme dva, takže uvítáme spolucestující, kteří by s námi sdíleli náklady na jeep do Omalo. Přilétáme 1.9. ráno do Tbilisi a chceme hned přejet do hor. Odpovědi prosím na mail.
Jelikož původní popis trasy není úplně podrobný, chtěla bych také připojit pár poznámek. Šli jsme trek celý až do Kazbegi v roce 2014. Doporučuji mít vytisklé ruské vojenské mapy 1:100 000 a také si koupit mapu gruzínského Kavkazu z prodejen map Kiwi 1:75 000 (je tam Tušetie i Svanetie) a používat oboje. Třeba na mapě Kiwi nebyl zaznačen ledovec, ke kterému jsme zabloudili, na ruské vojenské byl. Až do Shatili je trek orientačně relativně jasný, za Shatili začíná divočina – na orientaci i terén. Po dvou mostech za Shatili (v mapě 3) u opuštěné budovy je odbočka na Georgicmindu. Přes vesnici je cesta jasná, nejdřív po levém břehu (udávám vždy ve směru chůze), za první chaloupkou přes most na pravý břeh (po levém to nešlo), cesta cik-cak do svahu, pak traverz po pěšině úbočím, přes mostek, nahoru na soutok dvou potoků s vodopády. Dál po levém břehu potoka, už bez cesty, šli jsme těsně kolem vody, drápat se nahoru zbytečné. Ve výšce cca 2 500 m vidlice potoků, zleva špinavý (z ledovce), zprava čistý, krávy a rovná místa na kempování. Má se jít podél pravého potoka (bez cesty traverzovat ve svahu), my jsme šli špatně podél levého a vyšlápli si párset výškových k ledovci, kemp na moréně. Naštěstí to další den šlo přetraverzovat do správného údolí pod sedlo Isirtgele, cesta do sedla není, přímo vzhůru jezdící sutí. Z druhé strany sedla se sedlo zužuje do úzkého koryta potoka (mírně vpravo od sedla), cesta velmi nejasná, jděte pořád podél potoka, nejlépe potokem. 1100 výškových pod sedlem přítok zprava, po ušlapání divoké flóry se dá kempovat. 3 km od soutoku je vojenská kontrola, zkoušeli jsme traverzovat vysoko ve svahu-nanic, lepší jít pořád podél potoka po pravém břehu. U vojenské hlídky se dá kempovat a jít se projít do jiného údolí k jezeru. Dalších 5 km nejhorší z celého treku – šli jsme to 7h. Nutné přejít pět mostků přes potok, včetně toho u vojáků, dál jsou to jen klády přes burácející potok, opravdu si dejte pozor a žádný nevynechejte, nebo skončíte jak my nahoře na skále s burácející vodou dole. Jde se vpodstatě džunglí. Pak se to otevře a dojde se po levém břehu potoka na kamenitou pláž k soutoku „našeho“ potoka a větší řeky. Nebyl tu most a byl vysoký stav vody, řeka nešla přebrodit, možná to jde s míň vody. Nutné přebrodit „náš“ potok a po pravém břehu řeky jít cca 3 km, tam je nový krásný most. Přejde se na druhou stranu řeky a jde se proti proudu řeky už po krásné cestičce do vesničky Akieli, dá se koupit čača,chleba,sýr. Za vesnicí levým údolím, po pravém břehu potoka, stezička je dál až do Kazbegi přes Archotské sedlo vyšlapaná a místy i značená. Ze Shatili jsme to do Kazbegi šli 7 dnů.
Pár praktických poznámek z června 2016 hlavně pro ty, co jedou před sezóno, tedy dříve než v červenci.
– Z Tbilisi vhodné odjíždět do Tušetie od stanice mestra ISANI – jedou odsud jak maršrutky, tak je možno si dohodnout taxi – cena na osobu taxi byla 10 GEL do Telavi 15GEL do ALVANI. Cena ALVANI -OMALO 50 GEL/os. Cena v opačném směru stejná.
– Je potřeba počítat s tím, že na Acunta je sníh dlouho – kompletní sněhová pokrývka letos na průsmyku byla od 3000 m ještě na konci června a byli jsme odrazeni od přechodu kvůli riziku lavin
– Riziko zdržení na cestě ALVANI-OMALO je třeba brát vážně – zažili jsme závaly na silnici po relativně krátkém i když prudkém dešti. Odstranění trvalo půl dne, takže časové rezervy hlavně při návratu tudy jsou nutné.
Šli jsme trek Omalo – Šatili v na přelomu července a srpna 2016. Češi v rámci projektu gruzínského ministerstva značkují oblast okolo Omala, žel do hor za vesnici Girevi, kde je to potřeba nejvíc, jejich aktivita nesahá. Značky vypadají jako naše, pouze jsou větší. Žlutou jsou značené cesty průjezdné autem, červenou lesní zkratky. Rozcestníky a mapy by měly přibýt v roce 2017. Značení se mohutně rozbíhá i v ostatních částech hor, již vyznačené i plánované trasy jsou zanesené v mapě od TerraQuest 1:100 000. Slušné mapy 50:000 má tbiliský Geoland, ideálně kombinovat obojí. Celá trasa je na místní poměry dobře značená: z Girevi do sedla Atsunta světlezeleně, ze sedla k pohraničníkům červeně, od pohraničníků do údolí černě a údolím do Shatili zeleně. Na konci července byly cesty pěkně vyšlapané od koní i lidí, nebylo kde zabloudit. V Girevi a u Mutsa je potřeba se zaregistrovat u pohraničníků, je to formalita – po předložení pasů dostanete glejt a můžete pokračovat. Od pohraničníků za Atsuntou na hřebeni Khidotanis Range odbočte doleva směrem na Ardoti a sestupte do údolí k říčce Andaki. Po cestě údolím do Ardoti jsou celkem tři mosty postavené z toho, co bylo po ruce. První a třetí je přes říčku Andaki, prostřední přes levý přítok Chanchakhistskali. Je potřeba se vždy po nich rozhlédnout – jsou tam, ale vždy kousek od brodu. Doporučuji prohlídku Mutsa – orlího hnízda jak z romantických obrazů z 19. století.
Ahoj, právě jsme se z daného treku vrátili. První úsek Omalo – Shatili jsme šli podle výše uvedeného popisu, orientace je s nainstalovanými mapami.cz jednoduchá. Mapy.cz jsou pro trekování v Gruzii precizně zpracované a využívají je trekaři z celého světa. První dni pohodička, pomalé stoupání k sedlu Acunta, přechod přes sedlo s mapami orientačně v pohodě, sestup ze sedla může být za mokra na moréně trochu tricky, doporučuju si to naplánovat tak, ať je člověk nejpozději ve dvě odpoledne zpátky pod 3000 metrů (kvůli bouřkám). Doporučuju si rovněžnastudovat, jak se má člověk chovat při setkání s pasteveckými psy, my jsme s němi měli několik nepříjemných zážitků. Úsek z Mutsa do Shatili je nuda po silnici, nicméně jak v Mutsu tak v Shatili jsou krásné pevnosti, které stojí za to vidět a úsek tak přetrpět.
Úsek ze Shatili do Juty (Kazbegi) jsme již šli jinudy, překonání sedla Isirtgele a zejména pak úsek potokem za vojenskou základnou jsou údajně letos kvůli pobořeným mostům dost crazy (info od pokročilého Ukrajince, který tuto cestu šel) a je to boj o každý kilometr. My jsme tudíž šli zpět přes Mutso, Ardoti a Khakhabo a přes sedlo Chanchakhi, dále na vrcholu sedla Datvisjari po modré až do Roshky. Po sedlo Datvisjari je to pohodička, před Khakhabem jen několik kilometrů prodírání se vegetací v úzkém údolí potoka. V sedle Datvisjari je možné se rozhodnout, zda jít po hřebeni po modré nebo po žluté, modrý hřeben je poměrně náročný, občas nutná orientace pomocí GPS a nakonec jsme cestu stejně ztratili, takže jsme několik kilometrů traverzovali ve svahu, než jsme se dostali k terénní cestě, která vedla dolů do údolí. Od údolí do Roshky je pak možné si opět vybrat, zda náročnější cestou po modré, či po silnici pro terénní auta po žluté do Roshky.
Z Roshky do Juty opět dvě možnosti, jednoznačně doporučuji po modré přes sedlo Chauki. Cesta vede kolem gruzínských Dolomit Abudelauri a za mě jsou to jedny z nejimpozantnějších hor v Gruzii. Nicméně samotný výstup na sedlo od Roshky je poměrně tvrdý záhul, kdy je třeba se na dvou kilometrech vyškrábat o 750 výškových metrů, čili jsou to 2-3 hodiny velmi zprudka do kopce, na konci pak úzký traverz po moréně, za mokra může být nebezpečné. Sestup ze sedla je pak naopak tvrdá pohoda, chodí zde normálně turisti z Juty pomalu v sandálech, aniž by tušili, co je čeká nahoře.
Poslední doporučení – přes výstupem na sedlo Chauki je doporučené stanování (dle mapy.cz) u modrého Abudelauri jezera – toto místo nedoporučuji! Ze skalní stěny i ted v červenci se často sune sníh a kamení a modré jezero stojí přímo v cestě možné lavině. Doporučuji kempovat alespon o pár set metrů dále od skalní stěny, at máte klidnou noc.
Ahoj, neměl by jsi náhodou mapu kudy jste šli uloženou v mapy.cz? Případně díky moc za sdílení.
Téma měsíce: Treky v Evropě
Julské Alpy: pohodové túry pro každého
Nejlepší hřebenovky a horské přechody v rakouských Alpách
Trasy GR: dálkové treky Evropou
Zajímavé vybavení
JAK PROJET
Divoký východ Kuby na kole?
Dámské outdoorové kalhoty PROGRESS GENIA
jsou z lehkého, pružného, prodyšného a rychleschnoucího materiálu, odolného proti oděru, větru i vodě. Mají pohodlný, praktický střih s vynikající flexibilitou.
Moskytiéra Zulu Bed Single
Jednoduchá ochrana proti hmyzu.![](https://track.adform.net/adfserve/?bn=75568631;1x1inv=1;srctype=3;gdpr=${gdpr};gdpr_consent=${gdpr_consent_50};ord=[timestamp])
EXKLUZIVNÍ ROZHOVOR
S cestovatelkou Manoelou Nagib
TOULÁNÍ GRUZIÍ: Místní kultura a výstup na Kazbek
BULHARSKO: Turistika po nejvyšších vrcholech Balkánu
FERRATY: Solné komory pro začátečníky
VÝSTUP NA DACHSTEIN: Po ledovci až na vrchol 2995 m
KARPATSKÉ TREKOVÁNÍ: Fagaraš, nejvyšší hory v Rumunsku
Zajímavé vybavení
Feratový set Ocún Via Ferrata Webee Pail
Nejoblíbenější volba na ferraty. Set složený z úvazku, tlumiče pádu a helmy.
Pánská Bunda Rafiki Colin II Majolica
Nová generace ověřené pánské sportovní bundy pro lezce i turisty.
Vojenské boty LOWA Zephyr GTX černé
Moderní lehká outdoor bota pro rychlé přesuny, vhodná i do těžšího terénu.
Zajímavé túry
Rota Vicentina: portugalským pobřežím po Fisherman´s Trail
Corfu trail: přechod ostrova Korfu
Siega: vzdušná ferrata nad soutěskou Silberkarklamm
Další zajímavosti
Jak vybrat sluneční brýle na hory a outdoorové aktivity?
Ponožky Darn Tough: Kup si jedny a nos je po celý život
Trekový stan? Půjčíme! Objev službu Decathlon Rent